1935. 03. 22. Miskolc — 1957. 07. 20. Budapest
Foglalkozása a peres iratok szerint: segédmunkás
Házasságon kívüli gyermekként született, szüleit hamar elvesztette. Egy ideig a nagynénje nevelte, majd 1947-ben nevelőotthonba került. Egy éven át kőművestanonc volt Budapesten, majd visszatért Miskolcra, ahol állatetetőként dolgozott. 1951-ben betörések miatt – fiatalkorúként – két év szabadságvesztésre ítélték, büntetését az aszódi nevelőotthonban töltötte ki. Szabadulása után bányász lett Miskolcon, de 1954-ben ismét elítélték, először csavargás címén három hónapra, majd szénlopás miatt egy év négy hónapra. Büntetését Miskolcon, majd a tiszapalkonyai büntetés-végrehajtási munkahelyen töltötte. Miután 1956 tavaszán szabadult, szeptemberig ismét bányászként dolgozott. Akkor munkahelyéről önkényesen kilépett, és a forradalom kitöréséig nem volt állása, alkalmi munkákból élt. 1956. október 13-án előállította a rendőrségre Petrik István rendőr hadnagy, de eljárás nem indult ellene. A forradalom után a miskolci köztisztasági vállalatnál helyezkedett el. Nőtlen volt.
1956. október 24-én részt vett az első miskolci tüntetésen, amikor eredménytelenül hívták csatlakozásra a diákokat. Másnap jelen volt az Egyetemvárosban tartott nagygyűlésen is, amelyen megalakult a sztrájkot elrendelő ideiglenes megyei munkástanács. Október 26-án, miután elterjedt a hír, hogy a megyei főosztály épületéből tüzet nyitottak az éjszaka őrizetbe vettek szabadon bocsátását követelő tüntetőkre, Balázs Géza is a helyszínre ment. Egy közeli pincéből szerzett csákánynyéllel fegyverezte fel magát.
A halálos és sebesült áldozatokat követelő sortűz után a főosztálytól küldöttségeket menesztettek a nagyüzemekhez és a megyei munkástanácshoz, hogy segítséget kérjenek a rend helyreállításához. Ilyen céllal hagyta el civil ruhába öltözve a főosztály épületét Gáti Gyula rendőr alezredes, a megyei rendőrség bűnügyi osztályának vezetője. Gátit azonban a tüntetők felismerték, elfogták, súlyosan bántalmazták, majd nyakánál fogva a szovjet hősi emlékműhöz vonszolták, és arra felakasztották. Balázs Géza részt vett az alezredes bántalmazásában, majd szerzett egy pisztolyt, és visszatért a főosztályhoz. A garázskapun keresztül az elsők között hatolt be az épületbe. Pisztolyával többször rálőtt Petrik István rendőr hadnagyra, de a fegyver nem volt csőre töltve, így Balázs egyetlen lövést sem adott le. A peres iratok szerint részt vett Strelecz János hadnagy agyonverésében, és másnap a megyei börtönben fogva tartott rendőrök tanácsházára kísérésében, ahol a munkástanács tárgyalni kezdte az ügyüket. Benne volt abban a csoportban, amely betört a tanácsterembe, ahol bántalmazták, majd az erkélyről az utcára lökték Antal Gyula rendőr törzsőrmestert. Balázs mindvégig tagadta részvételét Strelecz hadnagy bántalmazásában és az október 27-én történtekben. 1957. január 14-én vették őrizetbe.